- Ser du nåt? - Nej.
Fortsätt leta.
Vi ska patrullera två kilometer från försvarslinjen.
Oroa dig inte. Jag hittar hem igen.
Ser du?
- Fick honom! - Snyggt skott.
- Fan vad äckligt! - Kaliber 12 åstadkommer sånt.
Jag trodde att den var död.
Nu är den det.
Han ville sova med geväret.
Jag såg till att det är oladdat.
- Var är Ben? - Ute på patrull.
- Två nätter i rad. - Han och Jimmy är ett bra team.
De hjälper varandra, så oroa dig inte.
Du borde sova. Du har väl vakten klockan sex?
Påminn mig inte. När låter Weaver dig tjänstgöra igen?
- Jag ska fråga honom. - Bra. God natt.
Leta upp mig om han har feber i morgon.
- Hej! - Hej.
- Kan du hjälpa mig? - Visst.
Hangaren gynnar smittspridning.
Trånga utrymmen och en kall miljö.
Otroligt att inte fler har lunginflammation.
Efter en vecka är folk rastlösa.
Det är ingen optimal situation.
Jag börjar själv bli rätt otålig.
Jag tänker övertala Weaver att åka vidare så snart som möjligt.
- Bra. - Nej, spara den åt någon annan.
Jag ger dig hellre en filt nu än antibiotika senare.
- Jag har massvis med filtar. - Tack.
Jag gör bara mitt jobb.
- Du borde sova lite, Anne. - Sova? Vad är det?
Allvarligt. Du ser trött ut.
Detsamma. Du ser förskräcklig ut.
- Ursäkta? - Förlåt, du ser jättebra ut.
- Gör jag? - Nej.
Trevligt att höra dig skratta.
Det var ett tag sen jag ville skratta.
Midnatt.
- Ursäkta. - Förlåt.
Bra att du håller koll på dagarna.
Nån måste göra det.
Varje dag jag kryssar över är ytterligare en dag i livet.
- Det är många kryss. - Ja.
- Det är bra. - Väldigt bra.
Jag ska gå och prata med kapten Weaver.
- Berätta vad han har att säga. - Ja visst.
Fienden finkammar Hudson Valley-
-och letar säkert efter oss.
- Det är ingen annan här. - Precis.
Dubbelt så många farkoster dök upp sen vi korsade Housatonic.
Då kommer de snart att hitta oss.
- Håller med. - Vi måste åka vidare. Frågan är vart.
- Norrut mot Catskillbergen. - Jag kom den vägen från Michigan.
- Det finns inget där uppe. - Vilket gör...
...det en bra plats att tillbringa vintern på.
Inget illa menat, kapten, men om vi vilar, så gör vi inget motstånd.
Folk har gett allt de har i kriget, Tom.
Hälften av soldaterna har stupat.
Och när temperaturen sjunker-
- kan vi inte kämpa mot vintern och glidarna på samma gång.
Då tror de att vi ger upp.
Du, om någon, vet att det är stor skillnad på att retirera och att ge upp.
För oss, inte för dem. Om vi kurar i bergen-
- medans vi fryser röven av oss-
- istället för att slåss, så gör vi precis det de vill.
Jag förstår. Jamil behöver några dagar att laga bilarna-
-sedan åker vi mot bergen.
Uppfattat.
- Pope? - Professorn.
Vilken vacker kväll.
- Vad gör du här? - Väntar på dig.
- Är du säker på det här? - Jag är säker.
Nu gör vi oss av med den här utomjordingsmarionetten.
Ursäkta dramatiken, professorn.
Vad är det frågan om?
Det vet du nog.
Jag vet inte vad utomjordingarna gjorde med dig-
-och jag vill inte veta.
Men eftersom vi känt varandra länge-
- tänker jag ge dig möjligheten att lämna oss med hedern i behåll.
Bara så där?
Du vill att jag lämnar motståndsrörelsen?
Bara så där.
Och låta dig ta hand om mina söner?
De skulle bli som mina egna.
Det lovar jag.
Förutsett att din yngsta inte förvandlas till glidare.
- Du kommer inte undan med det här. - Det tror jag nog att jag gör.
Du anar inte hur många som oroar sig-
-över din triumferande återkomst.
De som kommer att sakna dig, är färre än du tror.
Gör oss en tjänst och börja gå.
Sätt fart!
Vad fa...?
- Släpp vapnen! - Ben!
Jag sa, släpp dem.
Han missar inte med nästa skott.
Hejsan, professor Mason!
- Jimmy? Vad gör du här? - Vi har gått patrull.
Ni är långt från försvarslinjen.
Skönt att ni kom.
Ta geväret, Jimmy. Vi tar med det till lägret.
- Vad ska vi göra med dem? - Det får kapten Weaver bestämma.
Visste du inte om det här, Anthony?
Nej, Pope var smart nog att hålla mig utanför.
Han visste att jag inte skulle gå med på det.
Pope och Bärsärkarna gör ingen nytta längre.
De är oregerliga.
När vi åker till bergen, så lämnar vi dem här.
Lyle, Tector, Crazy Lee, följde bara order.
Jag försvarar inte det Pope gjorde.
Men han har rätt.
Ingen vet vad utomjordingarna gjorde med dig, Tom.
Nej, nej, nej. Dr Glass tog bort vad det nu var.
Eller det de ville att vi skulle hitta.
Pope är inte den enda som undrar om Tom är en vandrande tidsbomb.
Anthony har rätt.
Vi vet inte med säkerhet vad de gjorde med mig.
Jag kan utgöra ett hot mot gruppen.
- Du är inte ett hot. - Vi har förlorat många.
Vi kan inte unna oss att vara kräsna.
Fördelarna med att ge mig ett vapen väger mer än faran jag utgör.
- Tycker inte du det? - Jo, det gör jag.
Detsamma måste gälla Pope.
- Nu hänger jag inte med. - Vi behöver honom.
De lyssnar på honom.
Bärsärkarna gör saker vi andra inte kan eller vill göra.
Pope har redan fått för många chanser.
- Det måste bli en ändring. - Jag håller med.
Låt mig ingå i Bärsärkarna.
Då skulle jag kunna hålla ett öga på honom.
Vad Sägs?
Anhåller om tillstånd att ingå i Bärsärkarna, kapten.
Låt gå. Tillståndet beviljas.
Frisk luft!
Hör upp! Jag vill gärna lämna er sittandes i ert eget avskräde.
Men Tom och jag har ett förslag.
Tom Mason, motståndsrörelsens frälsare.
Jag låter Tom ingå i Bärsärkarna.
- Är du galen? - Jag vet inte.
I så fall har vi det gemensamt.
Misstaget i den här situationen är att se mig som fienden.
Ni glömmer så fort att det var vi-
-som räddade er i Fitchburg.
Jag har inte glömt, men du glömmer-
-att det är jag som för befälet här.
Vad händer när Mason överlämnar oss till utomjordingarna?
Då får du kräla inför dem.
Under tiden ingår Tom i Bärsärkarna.
Och om jag vägrar?
Då får ni vänja er vid stanken.
- Jag stänger dörren och kastar bort nyckeln. - Vänta lite nu...
Välkommen till Bärsärkarna.
- Vad gör de? - Jag vet inte.
De har inga robotar med sig.
Konstigt.
Den med rött öga är läskig.
Är det Bärsärkarnas drakeld?
En av Popes eldpatroner. Rena eldkastaren.
- Jag har två. - Då grillar vi kackerlackorna.
- Ja. - Okej.
Vänta.
Vänta nu.
Vänta.
Nu!
Jimmy!
- Det kommer att ordna sig. - Jag kan inte...
Jag kan inte...
Om du hade tagit ut grenen så hade han förblött.
Ge mig en bricka och gasbinda.
- Okej, här. - Sax.
Vi ger dem lite mer utrymme.
- Jag lämnar honom inte. - Du.
- Jag lämnar honom inte. - Vi måste prata.
Vad i helvete höll ni på med, Ben?
- Jagade glidare. - Gjorde ni det i går också när...
...ni hittade pappa? - Okej.
Varför var ni ute och jagade glidare, Ben?
De experimenterade på mig och dödade mamma.
De dödade alla. Behöver jag en anledning?
Har vi inte tillräckligt med strider? Måste du uppsöka dem?
Tills vi dödat allihop, ja.
Hjälp din bror att tvätta av sig.
Jag går tillbaka till bussen.
Du kan inte gå omkring så där. Gå och byt om först.
- De borde aldrig ha fått patrullera. - Jag är hans far.
- Jag visste inte ens att han patrullerade. - Jag borde ha varit mer uppmärksam.
Vi kan inte skydda dem längre-
- utan bara förbereda dem för den värld de lever i.
Och det är en värld där barn måste växa upp för fort.
Nu väntar konsekvenser och dödsfall.
Jag önskar att jag fann tröst i det, Tom.
Men det gör jag inte.
Nej, inte jag heller.
Vi måste se till att basen är säkrad.
- Ja. - Väck Pope ur hans skönhetssömn.
- Låt Bärsärkarna söka av området. - Ja, sir.
Vilken vacker syn.
Det här gjorde de bra.
Svartbränd glidare, mums.
Det var vår drakeld.
Snorungarna använde våra patroner.
- Vad har du hittat? - Jimmys kompass.
Det finns inga glidare i närheten.
Inta försvarsställning vid träden! Gå, gå, gå.
- Va? - Nu.
Här.
Vad fan är det med dig, Mason?
Nu knäpper vi dem.
Nej, nej. Skjut inte.
Ger du mina mannar order?
De hämtar bara sina stupade.
- Tector, Lyle, blås skallarna av dem! - Nej, låt bli, låt bli.
- Gör det! - Nej.
Se på fan.
Låt dem hämta det de är ute efter.
- Det var nära ögat. - Bra beslut, Tom.
Ja.
Bra beslut.
Varför glor du på mig så där?
- Jag glor inte. - Jo, det gör du.
Vill du säga nåt?
Lugn och fin, pojkar.
Jag hämtar kaffe.
- Är du okej? - Jag? Jag är okej.
Det är Ben jag oroar mig för.
Han utsatte hela lägret för fara.
Hade de följt efter honom, hade vi märkt det vid det här laget.
- Ursäktar du hans beteende? - Larva dig inte. Jag menar bara...
Ben lider verkligen.
Och det hjälper inte att hacka på honom.
Var inte så hård mot honom.
- Eller dig själv. - Nåt nytt?
De opererar fortfarande.
Vi såg en glidarepatrull.
Men de gick åt andra hållet. Vi är säkra.
- Men hur länge? - Jag vet inte.
Kompassen.
Ge den till Jimmy när han vaknar.
- Hur mår han? - Jag har gjort allt i min makt.
Nu är det upp till Jimmy.
Jimmy är en kämpe. Det har han alltid varit.
Följ efter honom, Hal. Se till att han är okej.
Hittade du honom?
Han är inte på västra sidan.
Är det inte dags att sluta vaka över honom?
- Vad menar du? - Ända sedan vi var barn...
...lämnade Ben sina leksaker och böcker överallt.
Du följde efter honom och städade upp.
- Du kan inte städa upp det här. - Så är det inte.
Inte? Verkligen? För...
Hejsan! Vilka är ni?
Kapten Dan Weaver från Massachusetts motståndsrörelse.
Och vem är ni?
Jag heter Avery Churchill. Jag har letat efter er.
Jag har sökt av 130 kvadratkilometer i en dryg vecka...
...för att hitta er. - Var kommer du ifrån?
Vi var fyra piloter som lämnade Charleston i jakt på överlevare.
- Vi tog var sitt väderstreck... - På vems order?
På order av kontinentala kongressen.
Du menar att Charleston har en regering?
Vald av nära 3000 civila i vår nya huvudstad.
Hur undkom du alla bombplan?
Jag flyger lågt över marken.
Planet består av gran, plywood-
- och glasfiber som inte syns på radarn.
Ni måste ta er till Charleston.
Vad har ni för militärstyrkor där?
Vi har samlat alla utspridda miliser.
Att återupprätta en förbandscentral är avgörande i kampen.
- Har ni kontaktat andra delar av världen? - Ja, Europa, via kortvågsradio.
Mitt uppdrag är att fortsätta norrut-
- kontakta alla överlevare jag kan tills jag når Grönland.
Sedan till England, via Island och slutligen resten av Europa.
Ursäkta, men kan ni bevisa-
-att det ni säger är sant?
Jag förstår. Är det en chansning? Absolut.
Men är ni inte intresserade, så åker jag.
Ni får inte avslöja var basen ligger-
-så jag vill att ni stannar.
Häktar ni mig?
Se det som ett litet uppehåll innan Grönland.
Och mitt flygplan?
Ni och ert plan hålls i säkerhet. Ni har mitt ord.
Försök inte stjäla henne. Jag har försåtsminerat henne.
Uppfattat.
Under tiden hoppas jag att ni godtar vår begränsade gästfrihet.
Eskortera vår gäst till mässen.
Javisst, sir.
Vad tycker du?
Charleston är bättre än Catskillbergen. Varmare om inte annat.
Charleston blir en stor chansning.
Vad tror du...? Vad? Kontinentala kongressen?
- Vad tror du? Tror du att det är sant? - Jag vet inte.
Om det är sant, så vore det stort.
Vi har blivit lovade paradiset förr. Det finns inget sätt att veta säkert.
Om vi inte åker.
Jag måste hitta Ben.
Håll mig underrättad om Jimmys tillstånd.
Okej.
Vart tog du vägen?
Jag gick bara runt med Jimmys kompass.
För några månader sen kom han bort från gruppen.
Det tog två dagar att hitta honom-
- så Weaver gav honom Kompassen så att han alltid skulle hitta hem.
- Klandra inte dig själv. - Alla andra gör ju det.
Det är inte sant.
Jag ser blickarna de ger mig.
Hal, Matt. Till och med du.
- Nej. - Jo.
- Nej. - Strunt samma.
Jag skulle ändå byta plats med honom.
Det tror jag säkert.
Det går inte en dag då jag inte-
-önskar att din mamma var vid liv.
Det känns verkligen kasst.
Verkligen kasst. Ibland tror man inte ens att man ska orka fortsätta.
Men man har inget annat val.
Det positiva är att vi har varandra i det här usla läget.
Det negativa är...
...att det är uselt. - att det är uselt.
Det är långt ifrån ett paradis. Jag menar långt.
Men folk hjälper varandra.
Vi har elektricitet och varmvatten.
Varmvatten? Hur är det möjligt med så många?
Allt jag vet är att varje dag blir livet lite normalare.
Jag är ingen ingenjör...
- Hur mår Jimmy? - Som förut.
När han tillfrisknat åker vi.
Hur är konvojens tillstånd?
En del fordon måste repareras, men det borde inte ta så lång tid.
Vi har fortfarande bara snökedjor-
- åt halva konvojen. Vi behöver dem kanske inte nu.
Jag menar, snökedjor behövs ju inte i Charleston.
Fortsätt leta.
Vi behöver snökedjor. Bergsvägarna blir farliga utan dem.
Du vill fortfarande till Catskillbergen?
Varmvatten låter lockande.
Men vi behöver mer än så för att överleva vintern.
Ja, sir.
Kom igen.
Jag har hört talas om dig. Du har varit med om en del.
Jag känner ingen som varit på utomjordingarnas moderskepp...
...och överlevt. - Det hände. Det är allt.
Vi behöver nån som du i Charleston, för att återuppbygga landet.
Jag är bara historielärare.
Och jag var mattförsäljare.
Nu är jag pilot.
Underskatta inte dig själv. De andra gör inte det.
Anne, Jimmy andas inte!
Ingen puls. Ge mig en ampull adrenalin.
- Vad har hänt? - Jag vet inte.
Kom igen, Jimmy. Jag klarar det inte ensam.
Kom igen, Jimmy. Inte i dag.
Varför slutar du?
- Du måste fortsätta! - Jag är ledsen. Han är död.
Jag beklagar sorgen, kapten.
Vi lämnar lägret till kvällen. Åk när ni vill, ms Churchill.
- Så jag är frisläppt nu? - Jag var bara försiktig.
Jag förstår.
Jag har träffat många i er befattning.
Vissa kallar sig löjtnant eller kapten, men för det mesta-
- kallar folk dem för mindre smickrande saker.
Vet ni vad folk kallar er?
Vad då?
Sin ledare.
Det är ett stort ansvar.
Men du ska veta att de följer er till helvetets portar.
Led dem till Charleston, kapten. De behöver er där.
Och ärligt talat, så tror jag att ert folk behöver Charleston.
Lycka till, ms Churchill.
- Vad hände med splittervästen? - Jag fick inte bort blodfläckarna...
...och det verkade inte rätt. - Det är okej.
Han ser bra ut så här.
- Vad är det? - Jimmys kompass har försvunnit.
Vi borde packa ihop som de andra.
- Nu kommer du med order igen. - Inte en order. Bara ett faktum.
Vi packar när vi är redo. Det är happy hour!
Gör oss sällskap.
Kapten Weaver vill att vi åker efter Jimmys begravning.
Vi hoppar över den otroligt meningslösa ceremonin.
Du är en skitstövel, Pope.
Jag har blivit kallad värre saker.
Men eftersom jag är din överordnade-
- så ger jag dig tillstånd att närvara vid den stackars pojkens minnesstund.
Du kan hålla om ditt halvblod till son-
-och säga att han varit duktig som-
-dödat någon åt glidarna.
Var hittade du den där?
Hittegods.
- Ta av dig den. - Nej.
Jag sa, ta av dig den.
Jag börjar tröttna på dina order.
Det är inte som att Jimmy behöver den.
Ge honom vad han förtjänar!
Ta av dig den!
Kom och ta den.
Tom.
Tom. Tom!
Nu räcker det!
Det räcker nu.
Mason!
Din jävel!
Det här är inte över!
Skitsnack!
Mason vägrade lyda order och attackerade mig.
Tom fattade rätt beslut med glidarna i går-
-och om vi två hade slagits-
-så vet jag inte om du hade överlevt.
Har du glömt?
Mannen hade ett datachip i sitt huvud!
Sen gick hans missfoster till son och dödade Jimmy.
- Du har sagt din mening. - Vet du vad?
Vi har slavat för er länge nog.
Där har ni dörren, om ni vill sticka.
Vi drar.
Du skulle ha dödat mig.
Vi drar.
Ni kan dra åt helvete.
Vänta.
Jag följer med dig, Pope. Jag står i skuld.
Äntligen nån som tänker klart.
Vi ses vid motorcyklarna.
- Du behöver inte. - Jo, jag tror jag måste.
Det kanske låter galet, men han räddade mitt liv.
Och nån måste se till att han inte ställer till med problem-
-för motståndsrörelsen.
Han utsätter sig själv och alla i sin närhet för fara.
Vill du verkligen vara där?
Nej, men jag kommer att vara där.
- Vi kommer att sakna dig, Anthony. - Tack, sir.
Ta hand om dina söner.
- Håll ett öga på Pope. - Det ska jag.
- Ta en dusch. - Visst. Med din morsa.
Jag som tyckte att jag var knäpp.
Min broder.
Är du okej?
Ja, men jag dödade nästan Pope.
- Va? - Jag tappade besinningen.
Han stal Jimmys kompass och jag blev rasande.
Låt mig ta en titt på dig.
Förlåt. Det ser bra ut.
Jag har lärt mig efter alla gånger du plåstrat om mig.
- Förlåt, jag borde inte... - Det är ingen fara.
Det är Sammys födelsedag i dag.
Jag ville inte att nån skulle dö på hans födelsedag.
Hur bedömer man en människa? Hur värdesätter man honom?
För ett år sen var Jimmy en pojke.
Bara en liten pojke.
Sen förändrades allt.
Hans värld rämnade.
Han fick lämna pojken bakom sig. Han blev en soldat.
Han var tvungen att lära sig slåss.
Och det gjorde han.
Han definieras nu av de av oss som han räddat.
Han bedöms utifrån sitt mod.
Han togs ifrån oss för tidigt.
Han dog för ung.
Men han dog som en hjälte i mina ögon.
Och jag är stolt över att ha tjänstgjort med honom.
Jimmy-
-vi kommer att minnas.
Må nästa värld visa honom mer nåd än den här nånsin gjorde.
Vi kommer att klara det här, brorsan.
Ledsen att jag stör, kapten.
Du stör inte.
Jag tror säkert att Jimmy hade uppskattat sällskapet.
Jag ville bara...
Jimmy ville säkert ge tillbaka den här.
Ja.
Min far gav mig den när jag var med i scouterna.
Jag hade tänkt ge den till min dotter, Jeanne, men fick aldrig chansen.
Tack.
Jimmy fick nog stor nytta av den.
Det fick han.
Han var en duktig soldat, men hade inget lokalsinne.
Han hade inget lokalsinne alls.
Nej, det hade han inte.
Jag hade inte velat ha nån annan-
-vid min sida på fältet.
Jag är ledsen.
Du har inget att vara ledsen för.
Du kommer att klara dig.
- Ben. - Jag är ledsen!
- Du kommer att klara dig. - Jag är ledsen.
- Vi kommer att klara oss. - Ja, sir.
Jag är ledsen.
Grattis på födelsedagen, Sammy.
Det är långt till Charleston.
Se till att vi inte glömmer nåt.
- Är vi redo? - Sista bilen är lastad.
Inga av våra själar saknas.
- 176 själar är det alltså. - Vi har 176.
Okej, var försiktiga.
Får jag fråga en sak, kapten?
- Varför jag ändrade mig? - Ja.
När jag tog befälet här så var vi 300 stycken.
300, Tom.
Nu är vi 176.
Vi är skyldiga Jimmy och alla som stupat att fortsätta slåss.
Vi får inget gjort här. Vi måste dra ut i krig igen.
I Charleston får vi chansen att göra det.
Och en varm dusch låter inte så dumt.
- Vägarna är tomma. - Var är Ben?
- Jag hämtar honom. - Nu åker vi.
Nu åker vi!
Starta motorerna!
Gör er redo!
Åk, åk!
Rör på er! Kom igen!
Kom igen!
- Ben, är du här? - Här borta!
- Är du okej? - Visst.
Nu åker vi.
Översättning: Retail Textning: enhet